Марко Ганчев
Към сърцето

chitanka.info

Сърце, ако все още у мен туптиш изправно,

не го дължиш на Бога, а го дължиш на мен,

защото те научих, сърце, да биеш равно,

а не да негодуваш, когато съм сломен.

Подсказвах ти отрано, щом облаците бурни

надвиснеха, че скоро ще има трус и стрес

и ти, приспособено, щом бурята се втурне,

издържаше и още, сърце, издържаш днес.

Под розовите блянове, отдавна изпарени,

под ниското налягане на мътните души,

пулсираш ти с работни туптежи примирени,

внезапно отчаяние не ще те разруши.

И само ако някога надеждите предишни,

които съм прежалил, се сбъднат току-виж,

по чудо, както някога цъфтят наесен вишни,

страхувам се, че няма, сърце, да издържиш.

Кротувала тъй дълго, отприщена и дива,

кръвта ще срути бента на твоите стени.

Но вярвам, че историята ще бъде милостива

и няма да ни хвърли в подобни изпитни.

1975

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.